DE CE IEPURAŞUL ARE URECHILE LUNGI |
![]() |
Din salt în salt părăsi câmpia şi urcă pe nişte dealuri mai înalte. Acolo, între stânci pe jumătate ascunse, trăia Eretele, spaima păsărilor. La o oarecare distanţă, iepuraşul începu să fluiere: tu…tuu…tuturu… Eretele, care-şi făcea siesta după o masă bună, se trezi şi supărat părăsi hamacul în căutarea celui care-l deranjase. -Ce faci aici, obraznicule? -Ah, domnule Erete, doar am atins fluierul meu de păr fermecat. Iertaţi-mă că v-am deranjat, dar îmi era sete şi chemam apa la mine. -Aha! exclamă Eretele, deci părul tău sună ca un fluier fermecat? -Da,domnule Erete, doar cât sufli şi face să apară orice mâncare îţi doreşti. -Ia te uită! Aş vrea şi eu un fir de păr ca al tău, ca să nu mă mai obosesc căutând de mâncare. Iepuraşul zâmbi de naivitatea Eretului şi cu ton indiferent îi spuse: |